Алекс затвори телефона и сякаш камък падна от сърцето й... Сега само оставаше да дочака утрото.
Беше пред киното точно в 10. Деян дойде в 10:05 и задъхан...
-Извинявай ..., но ... трябваше... да изведа... кучето...- едвам си поемаше въздух той.
-Добре, добре, няма проблем, дишай спокойно, няма да те убия, че си ми закъснял с 5 минути! - отговори весело Алекс, но всъщност никак не й беше весело точно в този момент...
-Казвай сега за какво имаме да говорим? - попита с нескрито любопитство Деян
-Мисля, че ще е най-добре да седнем - каза Алекс и посочи кафето...
Вече се настаняваха, поръчаха си напитки и се стигна до същината на разговора.
-Какво чувстваш към Али? - изстреля направо думите Алекс.
-Аз... Аз... Ами... Тя ми е много добра приятелка, обичам да излизам с нея... - отговори объркан Деян.
-Да, обаче тя има чувства към теб... и те не са приятелски... От дни говори само за теб, лети в облаците...
Деян не скри изненадата си и се изпусна:
-Стига бе! Сериозно ли?!
-За съжаление да...
-За съжаление? Защо за "съжаление"?
-Защото не само тя изпитва чувства към теб, Дени...
- Ами кой още?... ТИ ли? - още по-объркано изглеждаше Деян след като каза тези думи...
-За още по-голямо съжаление да... Не искам да губя най-добрата си приятелка, защото това сигурно ще стане ако й призная, че и аз харесвам същото момче...
-Аз... не харесвам никоя от двете... И... днес май няма да се виждам с Али...всъщност не знам дали вече изобщо ще се виждам с нея. Аз много я обичам, но само като приятелка, не искам да я нараня..., но явно ще направя точно това сега. Нo ако се преструвам, че я харесвам, за да е щастлива... ти ще си нещастна и аз ... аз... аз...няма да мога да се преструвам дълго време и... после... ох, обърквам се. Мисля, че е най-добре да се махна от живота и на двете ви за известно време... Докато не се влюбите... Този път в различни момчета надявам се ...
-Мислиш ли, че на мен ми е лесно? - Алекс си пое дълбоко въздух... - Какво мислиш да й кажеш днес за да отмениш срещата?
-Ами..., че заминавам... да, точно така ще й кажа... Заминавам за около 2 месеца, далеч от тук... ще се върна началото на учебната година...
-Добре е като идея... Аз трябва да тръгвам вече... - изтреля думите с голяма скорост още веднъж Алекс...
-Ще се видим... - отвърна само Деян, нищо друго не можеше да каже...Съжаляваше само, че май е загубил 2 от най-близките си приятелки...
Алекс вече бе тръгнала... Деян се загледа в гърба й и извика:
-Хей, Алекс! Спри за малко!
Алекс се обърна доста изненадана... :
-Да, Дени?
-Ще си останем приятели, нали? Не искам да губя нито една от двете ви...
-Разбира се, че ще си останем приятели... - Алекс го погледна право в очите и го прегърна... Съвсем приятелски и тя за пръв път почувства, че към него изпитва много силни чувства, но не любовни... А само и единствено приятелски. Нима всичко бе една илюзия от самото начало? Дали...
Алекс се запъти към дома си, пусна си любимата песен... Песента на нея и на Али... Легна на пода и се запита, дали няма да изгуби приятелката си завинаги... За днес не се бяха разбирали да ходят на кафе, тъй като Али щеше да излиза с Деян..., но... О, Деян! Дали наистина беше казал на Али, че заминава? ... Въпросите се лутаха в главата на момичето, блъскаха се и я побъркваха... Докато се усети вече бе станало 11 вечерта... Дали Али беше добре?...
Али се втурна към стълбището на блока на Алекс. Изкачваше по 2 стъпала наведнъж. Трябваше да стигне! Трябваше да разбере! Стигна задъхана до петия етаж и позвъни на вратата. Родителите на Алекс бяха на някакъв прием и Алекс си беше сама в тях.
Тя се приближи и отвори вратата. Остана вцепенена като видя Али.
-Мила, какво правиш тук? Много е късно, вашите сигурно се тревожат! - каза Алекс
-Не ме миличкосвай! Родителите ми не са вкъщи! А и да бяха, все едно! Искам обяснение защо Деян се държа така странно днес по телефона и отмени срещата ни? Спомена, че сте се виждали сутринта по-рано! Вярно ли е??! - почти викаше вече Али, беше бясна на всичко и всички...
-Мисля, че трябва да влезеш, защото историята е дълга...
Алекс разказа на Али за всичко което бе станало, а Али стоеше и гледаше в една точка с отворена уста няколко минути...
-Е... ? - попита плахо Алекс...
Мълчание... Напрежението беше толкова голямо...
-Извинявай... наистина извинявай за всичко, мила! - Али скочи и прегърна Алекс. - Не биваше да ти викам! Извинявай! Не биваше изобщо да си правиш и труда да говориш с Деян! Само ако знаех, че го харесваш... изобщо нямаше и да мисля за него! Ти си сто пъти по-важна от него за мен! Ти си моето съкровище! - Сълзите потекоха ... Алекс плачеше от щастие в прегръдките на най-добрата си приятелка... Само така се чувстваше наистина щастлива. Али също се разплака и двете започнаха да се смеят... Да се скарат??! ТЕ?! Заради момче? О, моля ви се ! Това не може да стане! Не и в едно истинско приятелство! А приятелството на Али и Алекс беше точно такова...
Беше пред киното точно в 10. Деян дойде в 10:05 и задъхан...
-Извинявай ..., но ... трябваше... да изведа... кучето...- едвам си поемаше въздух той.
-Добре, добре, няма проблем, дишай спокойно, няма да те убия, че си ми закъснял с 5 минути! - отговори весело Алекс, но всъщност никак не й беше весело точно в този момент...
-Казвай сега за какво имаме да говорим? - попита с нескрито любопитство Деян
-Мисля, че ще е най-добре да седнем - каза Алекс и посочи кафето...
Вече се настаняваха, поръчаха си напитки и се стигна до същината на разговора.
-Какво чувстваш към Али? - изстреля направо думите Алекс.
-Аз... Аз... Ами... Тя ми е много добра приятелка, обичам да излизам с нея... - отговори объркан Деян.
-Да, обаче тя има чувства към теб... и те не са приятелски... От дни говори само за теб, лети в облаците...
Деян не скри изненадата си и се изпусна:
-Стига бе! Сериозно ли?!
-За съжаление да...
-За съжаление? Защо за "съжаление"?
-Защото не само тя изпитва чувства към теб, Дени...
- Ами кой още?... ТИ ли? - още по-объркано изглеждаше Деян след като каза тези думи...
-За още по-голямо съжаление да... Не искам да губя най-добрата си приятелка, защото това сигурно ще стане ако й призная, че и аз харесвам същото момче...
-Аз... не харесвам никоя от двете... И... днес май няма да се виждам с Али...всъщност не знам дали вече изобщо ще се виждам с нея. Аз много я обичам, но само като приятелка, не искам да я нараня..., но явно ще направя точно това сега. Нo ако се преструвам, че я харесвам, за да е щастлива... ти ще си нещастна и аз ... аз... аз...няма да мога да се преструвам дълго време и... после... ох, обърквам се. Мисля, че е най-добре да се махна от живота и на двете ви за известно време... Докато не се влюбите... Този път в различни момчета надявам се ...
-Мислиш ли, че на мен ми е лесно? - Алекс си пое дълбоко въздух... - Какво мислиш да й кажеш днес за да отмениш срещата?
-Ами..., че заминавам... да, точно така ще й кажа... Заминавам за около 2 месеца, далеч от тук... ще се върна началото на учебната година...
-Добре е като идея... Аз трябва да тръгвам вече... - изтреля думите с голяма скорост още веднъж Алекс...
-Ще се видим... - отвърна само Деян, нищо друго не можеше да каже...Съжаляваше само, че май е загубил 2 от най-близките си приятелки...
Алекс вече бе тръгнала... Деян се загледа в гърба й и извика:
-Хей, Алекс! Спри за малко!
Алекс се обърна доста изненадана... :
-Да, Дени?
-Ще си останем приятели, нали? Не искам да губя нито една от двете ви...
-Разбира се, че ще си останем приятели... - Алекс го погледна право в очите и го прегърна... Съвсем приятелски и тя за пръв път почувства, че към него изпитва много силни чувства, но не любовни... А само и единствено приятелски. Нима всичко бе една илюзия от самото начало? Дали...
Алекс се запъти към дома си, пусна си любимата песен... Песента на нея и на Али... Легна на пода и се запита, дали няма да изгуби приятелката си завинаги... За днес не се бяха разбирали да ходят на кафе, тъй като Али щеше да излиза с Деян..., но... О, Деян! Дали наистина беше казал на Али, че заминава? ... Въпросите се лутаха в главата на момичето, блъскаха се и я побъркваха... Докато се усети вече бе станало 11 вечерта... Дали Али беше добре?...
Али се втурна към стълбището на блока на Алекс. Изкачваше по 2 стъпала наведнъж. Трябваше да стигне! Трябваше да разбере! Стигна задъхана до петия етаж и позвъни на вратата. Родителите на Алекс бяха на някакъв прием и Алекс си беше сама в тях.
Тя се приближи и отвори вратата. Остана вцепенена като видя Али.
-Мила, какво правиш тук? Много е късно, вашите сигурно се тревожат! - каза Алекс
-Не ме миличкосвай! Родителите ми не са вкъщи! А и да бяха, все едно! Искам обяснение защо Деян се държа така странно днес по телефона и отмени срещата ни? Спомена, че сте се виждали сутринта по-рано! Вярно ли е??! - почти викаше вече Али, беше бясна на всичко и всички...
-Мисля, че трябва да влезеш, защото историята е дълга...
Алекс разказа на Али за всичко което бе станало, а Али стоеше и гледаше в една точка с отворена уста няколко минути...
-Е... ? - попита плахо Алекс...
Мълчание... Напрежението беше толкова голямо...
-Извинявай... наистина извинявай за всичко, мила! - Али скочи и прегърна Алекс. - Не биваше да ти викам! Извинявай! Не биваше изобщо да си правиш и труда да говориш с Деян! Само ако знаех, че го харесваш... изобщо нямаше и да мисля за него! Ти си сто пъти по-важна от него за мен! Ти си моето съкровище! - Сълзите потекоха ... Алекс плачеше от щастие в прегръдките на най-добрата си приятелка... Само така се чувстваше наистина щастлива. Али също се разплака и двете започнаха да се смеят... Да се скарат??! ТЕ?! Заради момче? О, моля ви се ! Това не може да стане! Не и в едно истинско приятелство! А приятелството на Али и Алекс беше точно такова...
CaTwOMaN
31 Авг 2005 г.
Коментари: 17
neni #1, 31 Авг 2005 г.
eheee maliii naistina golqmo i istinsko priqtelstvo
ama i mom4eto e postupilo kakto trqbva.
![](/pic/smiles/wow.gif)
![](/pic/smiles/wow.gif)
CaTwOMaN #2, 31 Авг 2005 г.
![](/pic/smiles/bgrin.gif)
![](/pic/smiles/bgrin.gif)
![](/pic/smiles/bgrin.gif)
![](/pic/smiles/bgrin.gif)
CaTwOMaN #3, 31 Авг 2005 г.
колко е сладникъв хепи енд-а винаги...мразя го и го обичам ...
![](/pic/smiles/laugh.gif)
Lean_f #4, 31 Авг 2005 г.
Iuhuuu
.Vseki bi se radval ako ima priqelstvo kato tova na Ali i Aleks.Mnogo e hubavo.Bravo za poreden put
.
![](/pic/smiles/laugh.gif)
![](/pic/smiles/hasdppy.gif)
CaTwOMaN #5, 31 Авг 2005 г.
пожелавам на всеки от вас да си намери истински приятели
Е,за тези които си нямат де
Няма нищо по-хубаво от приятелството
![](/pic/smiles/smiles.gif)
![](/pic/smiles/smiles.gif)
![](/pic/smiles/hasdppy.gif)
crazy_teen4e #6, 31 Авг 2005 г.
eeeh takava priqtelka ne se sre6ta pod pyt i nad pyt.az mai otkrih moqta Aleks(koqto i e ada6ka)i sym mnogo dovolna.
![](/pic/smiles/hasdppy.gif)
CaTwOMaN #7, 31 Авг 2005 г.
аз също съм открила моята
живота си давам за нея.. онзи ден неква кола за малко мине през нея и аз я избутах,та колата едвам не мина през мен
![](/pic/smiles/cool.gif)
![](/pic/smiles/angel.gif)
![](/pic/smiles/wacky.gif)
funny_bunny #8, 31 Авг 2005 г.
mn e qko...ama v na4aloto mi zaprili4a na star academy
![](/pic/smiles/bgrin.gif)
funny_bunny #9, 31 Авг 2005 г.
az puk nqmam mn dobra priqtelka
e da imam-sestra mi...vsi4ko bih dala za neq-ta nli sme ednakvi i po vun6en vid...blizna4kite biha napravili vsi4ko edna za druga
CaTwOMaN #10, 31 Авг 2005 г.
на Стар Академи ли?
да имаш близначка от една страна е много яко =)
![](/pic/smiles/blink.gif)
![](/pic/smiles/huh.gif)
![](/pic/smiles/blink.gif)
![](/pic/smiles/huh.gif)
![](/pic/smiles/blink.gif)
![](/pic/smiles/unsure.gif)
![](/pic/smiles/unsure.gif)
![](/pic/smiles/unsure.gif)
![](/pic/smiles/unsure.gif)
![](/pic/smiles/hasdppy.gif)
pink_angel #11, 31 Авг 2005 г.
aaa,nikoga ne bih iskala da imam blizna4ka!!!no tova e dryga tema.otnosno istinskoto priqtelstvo to si proli4ava edva kogato stane ne6to podobno-da haresvat edno i sa6to mom4e!a ina4e priqteli imam mnogo-edni sa mi po-blizki drygi ne 4ak tolkova,no...sa6testvyva istinsko priqtelstvo.Catwoman za poreden pat uspq da me zavladee s tazi istoriq
funny_bunny #12, 31 Авг 2005 г.
mi da...imam predvid imenata
![](/pic/smiles/cool.gif)
funny_bunny #13, 31 Авг 2005 г.
a da si ima6 blizna4ka za men pone e super
neni #14, 31 Авг 2005 г.
vinagi sum si zadavala vuprosa kakvo li shteshe da bude,ako do men sedeshe pulnoto mi kopie
ot edna strana e gotino,ama ot druga ne.Vsi4ko si ima i xubava i losha strana.mai hubavoto e,4e moje v daskalo da se razmenqme i da pravim nomera.Ama kofti e,ako stava vupros za nqkoe mom4e ili puk neprekusnato da ni sravnqvat
![](/pic/smiles/wow.gif)
![](/pic/smiles/wacky.gif)
![](/pic/smiles/blink.gif)
CaTwOMaN #15, 01 Септ 2005 г.
от една страна е забавно да имаш близначка,можете да се разменяте и т.н.,но от друга ти никога не можеш да си останеш единствен... все ще има с кой да те сравняват и бъркат..,а тва според мен не е особено приятно
![](/pic/smiles/huh.gif)
Lean_f #16, 01 Септ 2005 г.
Az si bqh namerila istinski priqtelki
,no sega trqbva da se razdelq s tqh,za6toto 6te u4a v drug grad
.
![](/pic/smiles/smiles.gif)
![](/pic/smiles/sad.gif)
CaTwOMaN #17, 01 Септ 2005 г.
Lean_f съжалявам много...
![](/pic/smiles/sad.gif)